15. november 1959
Hallo?
Nancy?
Akkurat.
Vær i det minste ærlig om fakta.
- Det er det jeg sier. - Hvem er ærlig?
Jeg er ærlig.
Jeg er ærlig om det jeg skriver.
Jeg skal si dere om det er selvbiografisk eller ikke.
På dette tidspunktet i livet kjeder selvbiografier meg.
...utgi deg for å være en du ikke er.
Man må være tro mot seg selv.
Jeg mener ikke at man må være psykoanalytisk.
- Men vær ikke redd. - Nei, nettopp.
Jeg spiste lunsj med Jimmy Baldwin her om dagen.
- Hvordan er han? - Han er en flott mann.
Han fortalte meg om plottet i sin neste bok.
Og han sa han ville forsikre seg om at det ikke var en problembok.
Og jeg sa: "Jimmy...
"boken handler om en svart homofil som er forelsket i en jøde.
"Kaller du ikke det et problem?"
Han så på meg og lo, for han visste det var riktig.
Jeg mener, hvis du vil skrive noe sånt...
må du være ærlig om hvorfor.
Kan vi ikke bare være ærlige?
Jeg tror ikke du må være ærlig.
Men kom ikke og spør en hvit mann fra sør...
om boken din handler om en svart mann som puler en jøde...
og som er av samme kjønn...
er et problem!
Ikke spør meg om det.
Ikke noe problem, Jimmy.
Alle kommer til å bli tilfreds med temaet.
Erkjenner du det, Truman?
Jeg er ikke så kontroversiell.
Det er jeg ikke!
Jeg er ikke så kontroversiell.
Gi dere.
FIRE MENNESKER DREPT
H.W. Clutter, kone og barn er funnet drept.
FUNNET DREPT
Hei, det er Truman. William Shawn, er du snill.
Har du lest artikkelen om drapene i Kansas...
på framsiden av The New York Times?
Jeg tror det er det jeg vil skrive om.
Jeg vil dra i kveld.
- Jeg antok at du kom for seint. - Beklager.
Jeg trodde jeg var på vei til Kansas alene.
Jeg er glad for at du ble med.
Du er den eneste som har kvalifikasjonene...
til både å være assistenten og livvakten min.
Takk.
Nå er jeg nervøs.
Ja?
Mr. Truman Capote og miss Nelle Harper Lee?
- Ja. - Hvor vil du ha dem, sir?
Du kan sette den mellom dørene.
Hva har du med deg?
Bare noen saker.
Tusen takk, sir.
Ingen årsak.
Det er en ære å ha deg her, sir...
og jeg håper jeg kan si...
at din siste bok var bedre enn den første.
Takk.
Når man ikke trodde det kunne bli bedre.
- Takk skal du ha. - Frue.
Du er ynkelig.
- Hva? - Du betalte ham for å si det.
Du betalte ham for å si det.
Hvordan visste du det?
"Når man ikke trodde det kunne bli bedre."
Jeg synes den var god.
- Var det overdrevet? - Ja, litt.
Nøklene dine.
- Skriv under her. - Takk.
Alwin Dewey...
Kansas etterforskningsbyrå.
KBI
Jeg søker Alvin Dewey.
Hei.
Mr. Dewey. Truman Capote fra The New Yorker.
- Bergdorf's. - Hva?
- Skjerfet. - Å.
- Fint. - Takk.
Når kan vi få til et intervju, en liten prat?
Om hva?
Vi ønsker ikke opplysninger om interne forhold.
Jeg bryr meg ikke om gjerningsmannen er tatt eller ikke.
Jeg skriver om hvordan Clutter-drapene påvirker livet her.
Hvordan dere holder det ut.
Jeg bryr meg.
- Unnskyld? - Jeg bryr meg.
Jeg bryr meg om gjerningsmannen blir tatt.
Ja, jeg forstår.
- Som de fleste andre her. - Selvfølgelig.
Har du pressekort?
- Hva er New Yorker? - Tidsskrift.
Tidsskrifter gir ikke ut...
Du kan komme til pressekonferansen som de andre.
Sears Roebuck.
Gutten var 16 år?
Han var 15.
Nancy var 16.
Det var hennes venn som fant dem?
- Laura Kinney. - Kan du stave det?
Jeg antar at du klarer Laura-delen.
K-I-N-N-E-Y.
Men vennligst ikke plag henne.
Det er snakk om noen meksikanere. En skokk meksikanere.
Hallo, George.
Fint å se deg igjen.
Jeg har min mening om det er gjort av én mann...
eller "en hel skokk, " som du sa...
men det har ikke noe å si...
om det var meksikanere, metodister eller eskimoer.
Vi skal finne gjerningsmannen.
Fire mennesker fra lokalsamfunnet vårt er døde.
La oss huske det.
Vest-Kansas bondeutvalg...
vil gi 1000 dollar i belønning...
for informasjon som kan føre til pågripelse.
Vennligst skriv det.
Takk for at dere kom.
Han var slu mot den gamle mannen.
Gjør det deg til miss Alabama?
Nei, aldeles ikke.
- Du lyger. - Jeg lyver ikke.
- God morgen. - Hei.
Kan dere si meg hvor jeg finner Laura Kinney?
Er det hun med gutten?
Ja, med Danny Burke.
Danny Burke?
Laura?
Takk.
Truman.
Jeg vil finne ut hvor hun bor.
Kan jeg gjøre det alene?
l orden?
Greit.
Jeg tror jeg skremte en venn av deg i dag.
Hun så etter deg mens jeg skrev.
- Du hater vennene mine. - Nei, ikke hater.
Bare de ikke banker på døren min.
Jeg så likene i dag.
- Hvilke? - Clutters.
Jeg så inni kistene.
Så forferdelig.
Det hjelper meg.
Noe så forferdelig...
lindrer meg.
Det vanlige livet bortfaller.
Men det normale livet er jo ikke helt meg.
Nei.
De vil ikke snakke med meg her.
De vil ha en som deg, som Nelle.
Meg hater de.
Jeg har ingenting til felles med Nelle.
- Tja... - Kanskje manndom.
- God morgen, Henry. - God morgen, sir.
Kom igjen.
Farvel.
Hei, Danny. Jeg er Harper Lee.
Var Nancy bestevenninnen din?
Ja, det var hun.
Hvordan tar Danny det?
Rimelig sjokkert.
Han har aldri opplevd noe forferdelig før.
Danny var den siste i huset den kvelden.
Derfor fortsetter Mr. Dewey å utspørre ham.
De tror ikke at han er skyldig.
Det er bare for å se om han husker noe usedvanlig.
Byens innbyggere lurer på om han var involvert.
Ja, det har vært vanskelig for Danny.
Det er forferdelig når noen har en mening om deg...
og det er umulig å motbevise dem.
Siden jeg var liten har folk trodd at de kan plassere meg...
fordi jeg...
...er som jeg er.
Fordi jeg snakker som jeg gjør.
De tar alltid feil.
Forstår du hva jeg mener?
Ja.
Jeg vil vise dere noe.
Kanskje den kan gjøre det enklere for dere å forstå.
- Hva er det? - Dagboken din.
"Danny var her i kveld, og vi så tv.
"Så hyggelig å ha ham her.
"Dro kl 23.
"PS: Han er den eneste jeg virkelig elsker."
Det var alt.
Sa Laura "sjokkert"?
"Rimelig sjokkert. Han har aldri opplevd noe forferdelig før."
Vet du at jeg kan huske 94 prosent av alle samtaler?
94 prosent?
Jeg har selv testet det.
Så...
Hvordan skjedde det?
Den listige detektivens kone har åpenbart lest skjønnlitteratur.
Så bra.
Vi er der.
- Dere kom. - Hei.
- Takk for at vi fikk komme. - Takk.
Kom dere inn!
Få på deg buksene, Alvin, nå er de her.
Hei, mini-Deweys.
Hei.
Rist den med håndleddet.
Bruk hele hånden.
Kraftigere.
Du tror jeg tuller, men jeg mener det.
Mamma ville brukt halve flasken. Hun måtte kjøpe kasser.
Dette vil ikke Alvin like.
Jeg må stoppe.
Tenk at dere er fra New Orleans.
Jeg savner det sånn.
Jeg bodde ikke lenge der, men mamma var der hele livet.
Vet du hva?
Alvin later som du er ukjent, men idet du kom til byen...
leste han bøkene dine.
Han fikk kjøpt Breakfast at Tiffany's i Kansas City...
for den er forbudt på biblioteket her.
Så sa han: "Jeg føler at du trosser meg."
Så sa jeg: "Tror du jeg tok jobben for å trosse deg?"
Jeg skrev på manuset mens de filmet. Vi var lenge i Italia.
Jeg jobbet hele dagen lang...
og gikk rett ned til baren rundt midnatt...
for å få scenene klare til neste dag.
Humphrey hadde nettopp kommet til hotellbaren...
Humphrey Bogart.
...hvor han og John...
John Huston.
...hadde...
De drakk hver kveld.
De drakk virkelig. Som uttørrede vannbøfler.
Altså...
Jeg hadde gitt dem den siste scenen da jeg fikk en telefon.
Det var stefaren min, Joe Capote...
som ringte for å si at min mor var død.
Jeg dro hjem til New York, veldig urolig til sinns...
men da jeg kom til leiligheten...
kunne jeg se at Joe hadde det enda verre enn meg.
Han tok tak i hånden min og sa...
"Snakk."
"Snakk om hva som helst.
"Om hvilket tema du vil.
"Ikke bry deg om jeg er interessert eller ikke.
"Bare snakk...
"så jeg ikke bryter sammen."
Han orket ikke å være alene med tankene sine.
Det var for smertefullt.
Det har vært harde uker for Alvin.
Han og Herb Clutter var gode venner.
Å, Marie.
Slapp av, Alvin. Dette er gode mennesker.
Hvorfor la de en pute under hodet til gutten før de skjøt ham?
Hvorfor la de dynen om Nancy?
Det er mange som vil møte deg.
- Det hadde vært fint. - Ikke vær redd...
for jeg skriver ikke om dette før alt er over.
Jeg bekymrer meg ikke.
Jeg kan romnummeret ditt på hotellet, og jeg vet hvor du bor.
Du feirer.
Husker du manuskriptet som Nelle sendte til meg?
Ja. Mockingbird killing a Mockingbird.
- Du sa at det var bra. - Jeg hadde rett.
Lippincott vil publisere den.
Jøsses.
Jøss, det er utrolig. Gratuler henne fra meg.
Gratulerer.
- Takk. - Sjalu.
- Kommer du hjem til jul? - Jeg vil komme hjem.
Jeg vil komme hjem. Det vil jeg.
Hvis de tar gjerningsmannen.
- Jeg blir her vel til neste jul. - Du kan gå.
Jeg...
Nei, ikke gå.
Vi kan dra og skrive neste vår.
- Spania kanskje. - Ja.
- Vi kan snakkes. - Jack...
Jack, jeg lover at vi skal dra og skrive til våren.
- Kanskje til Spania. - Greit.
Greit.
Kona mi jobbet her også.
Hva gjorde hun i huset?
Vasket og lagde litt mat.
Stille, stille, stille.
"På med hofteholderen. Ingen buler.
"Er du riktig kledd når han kommer hjem...
burde resten av kvelden gå som smurt.
"Bon voyage, jenter."
Tenk at du husker alt det. Jeg leste det en gang.
- Jeg har testet... - Testet meg selv.
- Jeg har 94%... - Prosent erindring.
- Hold opp. - Hold opp.
Hold opp med...
Hold opp med det der.
Hva sier du til det, Alvin?
Det er imponerende.
Takk.
- Unnskyld, men han er rystet. - Hva har skjedd?
De vet hvem som gjorde det.
To menn.
De passerte Kansas City forrige uke, med falske sjekker.
De var borte idet Alvin og mennene kom dit.
Unnsluppet.
De vet ikke hvor de er.
Ingen anelse.
En medfange fra fengselet røpte dem for dusøren på 1000 dollar.
Kjenner de medfangens navn?
Nei, jeg vet ikke. Alvin gjør det.
Det er vel ikke det beste tidspunktet å spørre ham.
Han er ute av seg.
Hallo?
Kom inn hit, Alvin.
- Det er telefon, pappa. - Ikke nå, Alvin.
For pokker da.
Kom deg hit.
- Pappa. - Ikke nå, Alvin.
Sett deg.
Pappa? Pappa?
Du må ringe politisjefen i Las Vegas.
- Hva sa du, Alvin? - Han sa du straks måtte ringe.
6. januar 1960
SHERIFFENS KONTOR PRIVAT
- Truman Capote. - Dorothy Sanderson.
Jeg antok at du ble etterlatt alene av mannen din...
så jeg har med frokost, nyheter og litteratur.
Vennen min sendte meg boken du ønsket deg...
og jeg signerte den.
"Til kvinnen i Midtvesten, prestinnen på sletten...
"dronningen i kjøkkenet, min første bok. Truman."
- Du er fantastisk. Kom inn. - Takk skal du ha.
Sett deg i stuen.
La meg ta den. Det har kimt i hele dag.
Hallo?
Truman, jeg mente her inne.
Det er kvinnenes celle.
Den brukes sjeldent, men de ville ha dem atskilt.
La oss sette oss i stuen.
De satte deg i kvinnecellen.
Har du aspirin?
Føttene mine.
Truman?
Vær så snill.
Beklager.
I saken vedrørende Richard Eugene Hickock...
og Perry Edward Smith...
har retten blitt informert av advokat Mr. Weeks...
at de saksøkte ønsker å frafalle retten til innledende høring.
Han tenker på noe annet.
Er det ditt ønske, Mr. Hickock?
Ja, sir.
Hvorfor gjør de dette?
Mr. Smith.
Jeg vil at frafallelsen skal iverksettes.
"Iverksettes"?
Notert.
Fjern fangene.
Ønsket du å frafalle høringen?
Trenger du det fremdeles?
Fram med hånden.
Jeg kunne drept deg hvis du kom for nær.
Vil du ha litt vann, eller...
Mrs. Sanderson har lånt deg boken min.
Han sa at vi innsmigret oss hos dommeren...
hvis vi ga avkall på rettighetene.
Hvem sa det?
Advokaten.
Bildet er uverdig.
Folk husker førsteinntrykk.
Hva er det første du husker?
Hallo?
- Mr. Shawn. - Truman.
Jeg skriver en bok.
Det er for mye for en artikkel.
Byen, og ikke minst morderne.
Du kommer til å bli sjokkert over Perry Smith.
Hva er det som skjer?
Ikke så mye foreløpig, men det kommer. Jeg ser det.
Han er veldig ensom og redd.
Jeg har et spørsmål.
Er du klar?
- Har det noe å si? - Nei.
Kan du sende flere penger?
Og kan Dick Avedon komme hit snarest og ta noen bilder?
Hvem smiler du til?
Jeg smiler til deg.
Dick er en berømt motefotograf.
Verdensberømt.
Kommer jeg i et motemagasin?
Nå blir det ingen dårlige bilder.
Var du nærmest din mor eller far?
- Hva sier du? - Hvem var du nærmest?
- Din mor eller far? - Begge.
- Ja? - Ja.
- Har du snakket med dem? - Ja.
Hvem snakket du med først?
Kjære Perry. Du ser nydelig ut.
Det ble bra.
Kan du vise oss tatoveringen din?
Ja.
FRED
Hvem ga tegnesakene til Perry?
Ærede jury, har dere en kjennelse?
Ja, sir.
Vil tiltalte reise seg?
Perry Edward Smith og Richard Eugene Hickock...
dere står titalt for fire grove mord.
Har dere kommet fram til kjennelsen?
Det har vi, ærede dommer.
Hva er kjennelsen?
Skyldig i alle fire punkter.
Har dommen blitt enstemmig vedtatt?
Ja, ærede dommer.
Hva er dommen?
Døden.
Jeg må se ham før vi drar.
Perry.
Du vil bli overført til Lansing i dag.
Du må huske å sette meg på besøkslisten.
Ellers kan jeg ikke få se deg.
Jeg skal prøve å skaffe en passende dommer.
Du trenger en seriøs dommer til en ankesak.
De tok Dick i går kveld.
Du må få ham til å gjøre det samme...
og sette meg på besøkslisten.
Jeg undret meg over hvor familien spiste.
Strekker han ut hånden gjennom gitteret...
og spiser sammen med alle ved bordet?
Nelle, for en ære. Kill the Bird, stemmer det?
- Ja takk, nesten. - Så bra. Hvem er forleggeren?
- Lippincott. - Er det ikke en barnebok?
- Jo. - Nei, den handler om barn.
- Ja. - Jeg har hørt om den.
- Bra. - Gratulerer.
Jeg visste ikke at hun skreiv.
Han er trist og sjenert.
Og han er skrekkslagen.
Hele familien ble skutt i ansiktene.
Jeg trodde først at jeg ville bli redd for disse mennene.
"Jeg kommer til å løpe hjem."
Broren i familien hadde faktisk...
Han heter Kenyon.
De plasserte en pute under hodet...
for så å skyte ham rett i fjeset.
Som om de la ham til å sove...
og deretter skjøt ham.
Her starter en kjærlighetsaffære.
Ja, Truman elsker Truman.
Boken vil få ham tilbake til den humane verden.
Denne boken har jeg ventet på å skrive.
Han har faktisk ikke skrevet et ord ennå...
men han sier det er tiårets faglitterære bok.
Så...
Hva med dere?
Det stemmer...
jeg var hos Marilyn forrige uke og snakket om filmer og kunst.
Til slutt måtte jeg fortelle henne at av de fire Matisse-bildene...
hang to av dem opp ned.
Kan jeg be om en til, takk?
Jeg gjør som i Breakfast at Tiffany's...
ved å bane ny vei.
Ved å oppfinne en helt ny type skrivestil.
En faglitterær roman.
- Har du et tema? - Ja.
Natten den 14. november...
brøt to menn seg inn på en gård i Kansas og myrdet en hel familie.
Hvorfor gjorde de det?
Det finnes to verdener i dette landet.
Det stille, konservative livet og livet til disse to mennene.
Det skjulte. Det voldelige kriminelle.
Og disse to verdenene møttes den blodige natten.
Jeg har nå brukt tre måneder...
på å intervjue alle berørte av denne volden i Kansas.
Jeg har vært timesvis sammen med morderne...
og jeg skal være der lenger.
For granskingen i denne saken har endret livet mitt.
Den har forandret synspunktet mitt på så og si alt.
Ja.
Og jeg tror at de som leser det vil føle det på samme måte.
Så du vil skaffe dem en ny advokat?
De skal bli henrettet om seks uker.
De trenger noen som kjemper for dem, om det er rett eller ikke.
Ok.
Jeg ønsker også at de beholder livet.
- Vel. - Ja.
Jeg må få historiene deres.
Vær forsiktig med hvor langt du går for å få det du vil.
Jeg skaffer dem en advokat.
- Truman, en advokat til deg selv. - Nei, jeg skaffer dem en advokat.
Det er ikke det samme.
KRUTCH TIL KONGRESSEN
HEV HODET MED KRUTCH
Inspektøren kan møte deg nå.
Vi gjør hva vi kan for guttene.
Dusj en gang i uken. Nok mat.
Hvis Smith fortsetter sultingen, må han snart mates på sykestuen.
Prøve å få maten inn intravenøst.
Unnskyld, hva snakker du om?
Han har ikke spist på en måned.
Han har ikke rett til å drepe seg selv.
Det er folkets rett.
Folket i denne delstaten.
Og det er dem jeg jobber for, folket.
- Ingen har fortalt meg dette. - Vil ikke spise.
- Når kan jeg møte ham? - La meg nå se.
Kan du komme kl tre torsdag ettermiddag?
Nei.
Det går ikke.
Jeg må se dem nå.
Og siden når jeg vil, så lenge jeg vil.
Det er ikke sånn vi gjør det her, Mr. Capote.
Jeg forstår hvilken byrde...
uinnskrenket besøkstid ville vært for denne institusjonen...
og for menneskene som betaler.
Jeg vil få sagt...
at jeg ikke forventer at borgerne i Leavenworth County...
skal bære den byrden.
Du tar så mye du mener passer.
Jeg visste ikke hvor jeg skulle plassere gutten først...
han som er halvt indiansk.
Men jeg var snill mot ham. Jeg talte ham som en hvit mann.
Du er en snill og sjenerøs mann.
Spre beina.
Denne veien.
- Hei, hei. - Hallo.
Takk for advokaten.
Bare hyggelig.
Du må være desperat etter en historie for å komme helt hit.
Vil du ikke snakke med Perry?
Takk skal du ha.
Men hvis du vil ha mitt råd, Mr. Capote...
så prøver han bare å spille sinnssyk.
Det går bra.
Jeg er Truman, vennen din.
Det går fint.
Dagboken til Perry Edward Smith
Dette er før hun fikk oss.
Før hun begynte å drikke.
Hvem passet på deg som barn?
Barnehjem.
Meg og Linda.
Og det er søsteren din?
Vi er ikke så forskjellige som du kanskje tror.
Jeg ble forlatt flere ganger som barn.
Mamma slepte meg med til en ny by...
så hun kunne følge med en ny mann hun hadde møtt.
Hun låste meg inn på hotellrommet natt etter natt.
Hun satte smekklåsen på og sa at ingen måtte åpne.
Og jeg var livredd.
Og jeg skrek lungene ut...
helt til jeg kollapset...
på teppet ved døren, og så sovnet jeg.
Etter flere år med dette...
etterlot hun meg bare...
hos slektninger i Alabama.
Hvem oppfostret deg?
Tantene mine.
Og det var der jeg møtte Nelle.
Hun var naboen min.
Moren din var indianer?
Cherokee.
Drikking var ikke noe for henne?
Hun tålte ingenting.
Det er selvmordsvakter her.
Derfor har de lyset på om natten.
Jeg håper vi er over det.
Virkelig.
Pass deg for Ricardo.
Jeg tror han vil ha deg for seg selv.
I orden.
Men han er falsk.
Du skal ikke stole på ham.
Hadde han vært rik hadde han stjålet tyggegummi likevel.
Perry, jeg vil gjerne ta med bøkene dine.
Jeg har lyst til å lese dem.
Hvis jeg går ut uten å forstå deg...
vil verden se deg som et monster.
For alltid.
Det vil jeg ikke.
Fordi han stoler på meg. Det var derfor jeg fikk dem.
Og han har gitt meg alt han har.
Og han vil så gjerne bli tatt alvorlig...
og føle seg litt respektert.
Gjør du?
Hva da?
Respekterer du ham, Truman?
Vel...
han er en gullgruve.
Og han har fortalt meg om hele livet sitt.
Hans døde mor.
Hans bror og søster begikk selvmord.
Grusomt.
Fortalte du at din mor gjorde det samme?
Kan ikke fortelle ham alt.
Vi har snakket lungene ut den siste måneden.
Og noen ganger...
når jeg tenker hvor bra boken kan bli, mister jeg nesten pusten.
Jeg vil lese dette for deg.
"Blir jeg bedt om å tale...
"Blir jeg bedt om å tale?"
Det er nettopp dette jeg snakker om.
En tale, hvis han noen gang gjør noe anerkjennende.
"Jeg husker ikke hva jeg skulle si om livet mitt.
"Jeg har ikke tidligere opplevd at så mange er ansvarlige...
"for at jeg er så utrolig glad.
"Det er et fantastisk og sjeldent øyeblikk.
"Takk!"
Det er et utropstegn på slutten av ordet...
i tilfelle du ikke hørte det.
Hvor ble du av?
Det var ikke morsomt lenger.
Det skulle ikke være det.
Hør på dette.
Jeg var 14 år.
En dag sa jeg til henne at mamma var død. Det så jeg.
En uke seinere hørte vi det. Hun hadde druknet seg...
Fant henne skjelvende...
Hun slo meg så lenge med lommelykten...
at den ble ødelagt.
Jeg drømte om en stor gul fugl.
Skinnende som solen.
Løftet meg mot himmelen.
Noen ganger ser du noe som det virkelig er.
Hvis du ikke jobber hardt, er du ingenting.
Du ser sunn og god ut.
Jeg har bestemt meg for tittelen på boken.
Du vil like den.
Den er veldig maskulin.
Med kaldt blod.
Er det ikke bra?
Refererer den til udåden, eller til at du fremdeles møter de kriminelle?
Det førstnevnte, blant annet.
Jeg forstår.
Jeg ville spørre deg...
om jeg kunne få se på etterforskningspapirene.
Den advokaten du hjalp dem med...
vil få saken behandlet i Kansas' høyesterett.
Jeg hørte det.
For mangelfull advokatbistand.
Alvin...
vil du helst ikke at jeg skal se notatene dine?
Du har lov til å si nei.
Jeg skal si deg...
at hvis de unnslipper...
kommer jeg til Brooklyn for å ta deg.
Jeg må være i retten kl. 9...
men ring Roy Church, så viser han deg det du vil se.
Takk.
Det er like mye for meg.
Jeg orker ikke tanken på å miste deg allerede.
Boken din kan bli brukt i saken vår.
Skriv at vi ikke fikk reist påstand om sinnssykdom.
Skriv hvor grusomme advokatene var.
Jeg har ikke begynt å skrive.
Hva har du gjort?
Undersøkt. Snakket med deg.
Greit.
- Jeg hadde håpet... - Hva er tittelen?
På boken?
Aner ikke.
Perry...
hvis jeg skal skrive om deg...
for å avgjøre hvordan jeg skal skrive om deg...
må vi snakke om...
hvorfor du er her.
Mordene.
Og den natten...
i huset til Clutter.
Er du redd for hva jeg vil tro?
Er det derfor?
Dick sier du kjenner Elizabeth Taylor.
Jeg kjenner mange.
Jeg har invitasjoner til Marokko, Hellas...
og jeg ønsker å være her...
sammen med deg.
Jack, vær tålmodig.
Jeg mangler bare litt.
Hvor lang tid vil det ta?
Kan du ikke la ham være litt alene?
Kom til Spania.
Du kan besøke ham seinere.
Jeg vet ikke helt.
Jeg drar. Jeg har min egen skriving å tenke på.
Skriv i Brooklyn og vent på meg.
Det er for mange mennesker her. Jeg...
Adressen ligger på kjøkkenbordet.
Tenk på det og møt meg når du kan.
Absolutt.
- Absolutt. - Greit?
Farvel.
Hei.
Truman.
Vi mente ikke å drepe dem.
Vil du skrive det, er du snill?
Handlet ikke med overlegg.
Hva gjør du?
Jeg må reise tilbake.
Når da?
Om en time. Savner dere allerede.
Skriv ofte til meg.
Vi mente virkelig ikke å drepe den familien.
Capote?
Costa Brava, Spania
Ett år etter
Hva?
Truman...
Jeg klarer ikke å løsrive meg fra boken.
Den er så bra.
Den er ikke bra, den er utrolig.
- Denne første halvdelen er utrolig. - Takk.
Når blir du ferdig, tror du?
Jeg har allerede nådd tredje del.
Men jeg...
Jeg kan ikke bli ferdig før jeg får Perry til å beskrive mordnatten.
Jeg hadde tenkt å reise til dem denne høsten.
Jeg tror du må snakke med ham nå.
Vi må se hvordan alt ender før den siste delen skrives.
Jeg kan ikke avslutte boken før jeg vet det.
Hvis Perry og Dick blir henrettet, er det én ting.
Og hvis ikke, vel...
Truman, du har slutten.
Jeg vet ikke helt.
Ankesaken ble avslått av retten.
Det ble telegrafert hit fredag.
Du må snakke med Perry nå.
Han er død i september.
Jeg er lei meg...
jeg vet hvor mye du brydde deg om ham.
Det stemmer.
Jeg vil ordne en opplesning i New York til høsten...
og ordne noen forbindelser. Så utgir vi den til høsten.
Gudskjelov at huset er tomt.
Hvorfor jobber du ikke?
Jeg kunne ikke være sikker på at du ville fylle opp kjøkkenet.
Hva skal vi servere vår berømte gjest?
Å nei, det glemte jeg.
Jeg ble dessuten ferdig med boken i går.
Hva?
Når skrev du til ham sist?
Jeg vet ikke.
Hva er dette?
Det er et brev jeg ble bedt om å levere.
Det er fra Perry.
La oss høre.
"Min kjære venn, hvor er du?
"Leste dette i en medisinsk ordbok.
"Død ved henging skyldes kvelning...
"ved brudd på halsvirvelen...
"og ødeleggelse av luftrøret.
"Ikke så beroligende siden vi tapte ankesaken.
"Savner deg.
"Ensom, og ivrig etter å se deg.
"Din amigo, Perry."
Mr. Shawn fortalte meg om rettens avgjørelse.
Jeg undret meg over din munterhet.
Det er en fæl ting å si.
Jeg skriver ofte til ham. Jeg bare...
Jeg har vært så fokusert på boken.
Så Jack mener at jeg bruker Perry...
men han tror også at jeg forelsket meg i ham.
Begge deler kan stemme, jeg aner ikke.
Takk.
Ble du?
Ble du forelsket i ham?
Jeg kan ikke svare på det.
Truman.
Det er som om vi er fra samme hjem.
Men en dag gikk han ut bakdøren...
mens jeg gikk ut hoveddøren.
- Tuller du? - Nei.
Vær snill mot Jack nå.
Noen ganger er han det jeg liker best ved deg.
Vi ses i New York.
- Den 16. - Den 16.
Adiós.
Hvorfor var han i fengsel?
De sa at det var for manglende betalt skatt...
men egentlig for å være annerledes.
Nektet å endre seg.
Lowell, du skal flyttes.
- Hvorfor det? - Til din endestasjon.
Nei.
Kom, Lowell. Åpne døren.
Reis deg.
- Armene på ryggen. - Siste sjanse.
Opp med deg.
Snu deg. Armene på ryggen.
Nå er Dick og jeg de neste.
Unnskyld at jeg ikke har vært her.
Det var lenge.
Jeg vet det.
Hvordan går det med boken?
Sakte fremad.
Vil du vise meg den?
Jeg har nesten ikke skrevet noe.
God kveld, Newyorkere...
og takk for at dere er her på den første offentlige opplesningen...
den aller første presentasjonen...
av Truman Capotes nye bok, Med kaldt blod.
Hallo. Mitt navn er Truman Capote.
I kveld vil jeg lese noen avsnitt...
fra de tre første delene i boken.
"Landsbyen Holocomb ligger ved de høye hvetemarkene i Kansas.
"Et ensomt område som kalles 'der ute' av andre fra Kansas.
"Inntil en dag i november 1959...
"var det til og med få fra Kansas som hadde hørt om Holcomb.
"Som vannet i Arkanas-elven...
"som bilistene på landeveien...
"skjedde intet eksepsjonelt der.
"Stemmen til Perry Smith var både mild og formell.
"Stemmen var myk, men...
"hver lyd ble produsert nøyaktig...
"utstøtt som en ring av røyk, utsendt fra munnen til en prest.
"De fire kistene, som utfylte hele det blomsterdekte lokalet...
"skulle bli forseglet hos begravelsesbyrået...
"forståelig nok...
"for synet var urovekkende.
"Nancy var kledd i sin røde fløyelskjole...
"broren hadde en rutete skjorte.
"Foreldrene var kledd litt mer avdempet.
"Mr. Clutter i marineblå flanell, og hans kone i marineblå krepp.
"Og det som særlig ga stedet en forferdelig aura...
"var hvert hode som var innhyllet i bomull.
"En oppsvulmet kokong, dobbelt så stor som en ballong.
"Og bomullen...
"som siden den var sprayet med en glinsende væske...
"glitret som et juletre.
"En tirsdag ved daggry kom en gjeng fremmede...
"uvitende om katastrofen...
"og ble forskrekket over synet da de krysset prærien...
"og passerte Holcomb.
"Det lyser i vinduene.
"Nesten hvert vindu i hvert hus.
"Og i disse lyse rommene sitter folk påkledd.
"Hele familier...
"som har sittet våkne hele natten.
"Hva var de redde for?
"Det kan skje igjen."
Takk.
Og jeg skled og fikk en revne...
fra skrotum...
og helt opp til toppen av rumpesprekken.
Og der satt jeg.
Jeg visste det ikke. Jeg kjente bare...
Jeg visste det ikke. Jeg kjente bare en kald bris mellom mine...
Unnskyld, kan jeg...
Ja.
Portrettet ditt av mennene var skrekkinngytende.
Grusomt.
Takk.
Stopp den mannen. Kom tilbake.
Pappa!
Har dere møtt faren min?
Han har ikke gitt meg et dask på årevis.
George kom ikke til bakrommet.
Han hadde... Han hadde en...
Konen hans måtte ha ham med på noe.
- Men han sa at... - Jeg venter på en oppringning.
Det var nydelig. Alle kom.
- Tennessee elsket det. - Selvfølgelig.
Burde vi gjøre noe mer?
Nei, la oss sitte og vente mens folket snakker...
så lar vi dem gjøre jobben.
Jeg mener, denne boken kommer til å endre alt.
Endre hvordan folk ser på forfatterskapet ditt.
Endre hvordan folk vil skrive.
- Blir du ferdig til oktober? - Jeg tror det.
De har satt tidspunktet til neste måned.
Henging?
Ja.
Vi utgir så mange opplag som skal til for å gjøre den kjent.
Hva enn som må til.
Jeg reiser til Kansas i morgen.
- Jeg får Perry til å snakke. - Hva kan han tape?
Beklager, men...
Dette høres kanskje underlig ut...
men jeg vil savne ham.
Nå kan du bli ferdig.
Smith, Hickock får utsettelse
Jeg må se papirene dine, sir.
Dette har vi ventet på.
En utsettelse for å få en føderal ankesak.
Takket være deg.
Takk.
De får meg ikke nå. Ikke uten at staten sier det.
Kansas har hatt meg i ti år. De kan ikke ta meg nå.
Perry, sett deg ned...
et øyeblikk.
Du må snakke med meg.
Vi har all verdens tid til det.
Jeg har tenkt på Ricardo.
Du må slutte å sende ham de elendige bøkene.
Uten å nevne all pornoen.
Jeg forstår at bøkene jeg får kanskje er litt vanskelige for Dick.
De bøkene du sender ham bare...
De forverrer bare problemet.
De øker eller forsterker det bare.
Kanskje behandling...
Perry, jeg vet hva "forverring" betyr.
Ja, jeg tenkte bare...
Det er intet ord, setning eller konsept du kan belyse for meg.
Det er en eneste grunn til at jeg kommer hit.
- Truman. - 14. november 1959.
Tre år siden. Tre år.
Det er alt jeg vil høre om.
Jeg ville ikke det. Aldri.
Dette er absurd. Vet du hva absurd betyr?
Jeg er klar. Skal nå et fly.
Jeg fant søsteren din i Tacoma.
Kanskje hun kan fortelle meg noe nyttig.
Vennligst ikke dra dit.
Dette er jobben min, Perry. Jeg jobber.
Og når du vil fortelle meg det jeg vil høre, så si ifra.
June er død. Frank skjøt seg.
Nå gjorde Perry det han gjorde.
Jeg elsket ham, han var min lille dukke.
Nå skremmer han meg.
- Når så du ham sist? - Ti år siden.
Ti år.
Kan jeg låne et av bildene?
Ta alt sammen, jeg vil ikke ha det lenger.
Ikke la deg lure av broren min. Han viser sin sensitive side.
Man tror han er mild og sårbar...
men han kan drepe så lett som ingenting, det tror jeg.
Hei, kjekkas.
Hva er tittelen på boken din?
Jeg forstår ikke hva du snakker om.
"Truman Capote leste i går, foran et stort publikum...
"fra sin faglitterære bok, Med kaldt blod.
"Krimromanen forteller om morderne Richard Hickock...
"og Perry Smith...
"som brutalt myrdet en familie for tre år siden."
- Hvem sendte deg det? - Det har du ingenting med.
Jo, for det er ikke sant.
De som organiserte måtte få en tittel.
De valgte en oppsiktsvekkende en, mener jeg.
For å få publikum.
- De valgte den? - Ja.
- Det er ikke din tittel? - Den er ikke valgt ennå.
Kan ikke finne tittel før vi har snakket om den kvelden.
Det kan jeg virkelig ikke.
Du lot som om du var min venn.
Unnskyld.
Jeg skulle sagt det til deg.
Jeg kunne ikke late som om jeg var din venn...
for jeg ønsker å være det.
Du trenger ikke å fortelle meg noe...
hvis du ikke vil.
Jeg har noe...
fra søsteren din.
Hun savner deg.
Se på navlen min.
Det må være noe galt med oss, siden vi gjorde det vi gjorde.
Vi hadde hørt at det var 10 000 dollar i huset.
Da vi hadde bundet dem og lett overalt...
forstod jeg at det var feil.
Det var ingen penger der.
Dick ville ikke tro det...
så han føyk rundt i huset, slo på veggene...
og så etter en safe.
Når det var gjort...
ville han opp til Nancys rom for å misbruke henne.
Det tillot jeg ikke.
Det sa jeg til ham.
Så jeg satt hos henne.
Dick kom opp og hentet meg.
Vi slukket lyset og gikk ned i kjelleren...
hvor Mr. Clutter og gutten var.
Han sa bare: "Ingen øyenvitner".
Men jeg tenkte at hvis jeg ventet litt...
så ville han gi opp, og vi kunne etterlate dem der.
Så kunne vi kjøre hele natten og aldri bli funnet.
Vi bandt hendene til Mr. Clutter over hodet.
Det så vondt ut, så jeg skar ham ned.
Jeg satte en eske ut til ham, så han fikk det bedre.
Han spurte etter konen og datteren, og jeg sa at de hadde det bra...
og var klare til å sove. Det ville ikke være lenge...
før det var morgen, og de ville møtes.
Han så bare på meg.
Så inn i øynene mine.
Som om han forventet å bli drept.
Som om han forventet at jeg var en som kunne drepe ham.
Jeg tenkte at "denne mannen er redd for meg."
Jeg var så skamfull.
Jeg trodde han var en hyggelig...
vennlig mann.
Og jeg tenkte helt til jeg kuttet halsen hans.
Jeg visste det ikke før jeg hørte lyden.
Sånn omtrent...
hvor mye penger fikk du fra Clutters den kvelden?
Mellom 40 og 50 dollar.
Jeg vil virkelig bli ferdig med den.
Jeg har brukt fire år av livet mitt på denne boken.
De fikk utsatt henrettelsen i går.
Enda én, ja.
Høyesterett.
Det er opprivende.
Jeg vil bare skrive slutten, men det er ingen slutt.
Nei takk.
"Kjære Truman. Har ikke hørt fra deg på lenge.
"Kan du hjelpe med en ny advokat?
"Hvis ikke må Dick skrive saksresyméet til høyesterett selv.
"Dette er vår siste bønn. For noen ynkelige skapninger.
"Vennligst hjelp oss. Din amigo?"
Perry."
Legg det sammen med de andre.
Kjære Perry. Lei meg for problemene deres.
Kan dessverre ikke finne advokat.
Veldig lei meg.
Premieren på To kill a Mockingbird.
Spesielt for Nelles skyld...
bør du late som om du har det gøy i kveld.
Jeg tenkte at du var her.
Å, Nelle.
Takk.
Ett til, er du grei.
- Hvordan har du det? - Forferdelig.
Det var trist å høre.
Det er en pinsel hvordan de...
Hva de gjør mot meg.
Og nå er det høyesterett.
Kan du forstå det?
Hvis de vinner denne anken...
kommer jeg til...
å få et sammenbrudd.
Jeg blir kanskje aldri bra igjen.
Jeg håper bare det går min vei.
- Det må være vanskelig. - Det er en pinsel.
De torturerer meg.
Jeg forstår.
Hvordan likte du filmen, Truman?
Jeg forstår ærlig talt ikke alt oppstyret.
Hallo.
- Mr. Truman Capote? - Ja.
Det er en telefon fra Perry Smith.
Vil du betale for samtalen?
Ja.
Du er igjennom, Mr. Smith.
Hallo.
Hallo?
Hallo, Perry.
Jeg får ta noen telefoner før jeg skal ned i jorden.
Hørte du at høyesterett avslo ankesaken vår?
Nei, det har jeg ikke hørt.
Jo.
Det var leit.
Jeg får ta to telefonsamtaler.
Datoen er satt for Dick og meg.
Om to uker er det over.
14. april.
Kommer du på besøk?
Truman?
14. april 1965
Det er ham igjen.
Det er ytterst upassende om jeg snakker med ham.
Ja?
Beklager, men han når det ikke.
Kl. 22.20
- Hallo? - Mr. Shawn, det er Nelle.
Jeg fikk nettopp et telegram. Har han sett det?
Han vil ikke lese det.
- Kan jeg få snakke med ham? - Han vil ikke snakke.
Om du så må holde ham og trykke telefonrøret til øret hans...
Jeg må snakke med ham.
I orden.
Det er Nelle.
Truman.
"Miss Nelle Harper Lee og Truman Capote.
"Leit at Truman ikke nådde til fengselet...
"til et kort møte før hengningen.
"Uansett hvorfor han ikke kom...
"må han vite at jeg ikke kan dømme ham for det.
"Har ikke så mye tid igjen...
"men vil at dere skal vite at jeg er takknemlig...
"for vennskapet disse årene, og for alt annet.
"Jeg er ikke så flink til dette.
"Jeg er dere begge hengiven."
"Nå er det på tide."
"Adios, amigos. Deres venn, Perry."
Jeg ventet ikke å se deg igjen.
Du kan være her i et par minutter.
- Ja. - Nei.
Fem minutter.
Se her.
Han kommer tilbake.
Jeg vet ikke hva dere tror om meg.
Du har ikke vært det jeg har tenkt mest på...
som du kanskje forstår.
Fikk du brevet?
Ja, det gjorde jeg.
Det er sant. Jeg forstår at du ikke ville komme.
Jeg ville heller ikke vært her.
Sikkert og visst.
Ricardo donerte øynene sine til forskning.
Neste uke vil en blind mann se det Dick pleide å se.
En dag går du kanskje i Denver, Truman...
og plutselig stirrer disse øynene på deg.
Det hadde vært noe, ikke sant?
Absolutt, absolutt.
Kommer du til å se på?
Jeg vet ikke. Jeg vil...
Vil du det?
Jeg ville gjerne hatt en venn der.
Greit. Da gjør jeg det.
Det går bra.
Jeg gjorde alt jeg kunne.
Det går bra.
Virkelig.
Jeg vet det.
Nå er tiden inne.
Mr. Capote.
Farvel.
Du er ikke kvitt oss ennå.
- Ses om et par minutter. - Skulle ønske...
Mr. Capote.
- Mr. Capote. - Farvel.
Godt å se deg.
Perry Edward Smith.
For grovt overlagt mord, dømt av retten i Finney...
og av høyesteretten i Kansas...
er dere dømt til å henge til dere dør.
"Jeg frykter ikke for noe vondt, for du er med meg.
"Din kjepp og din stav, de trøster meg."
Du kan si noe om du vil.
Er noen fra familien her?
Nei, Perry.
Si til dem...
at jeg slett ikke kan huske hva jeg ville si.
Fader vår, du som er i himmelen. La ditt navn holdes hellig.
La ditt rike komme, la din vilje skje på jorden som i himmelen.
Gi oss i dag vårt daglige brød.
Forlat oss vår skyld, som vi òg forlater våre skyldnere.
Led oss ikke inn i fristelse, men frels oss fra det onde.
Det var en forferdelig opplevelse...
og jeg vil aldri komme over det.
De er døde, Truman. Du lever.
Og jeg kunne ikke på noen måte redde dem.
Kanskje ikke...
men realiteten er at du ikke ville det.
Med kaldt blod gjorde Truman Capote til Amerikas mest berømte forfatter.
Han fullførte aldri flere bøker.
Innskriften i en av hans uferdige bøker lyder:
"Det er flere felte tårer over besvarte bønner enn over ubesvarte."
Han døde i 1984 av komplikasjoner grunnet alkoholisme.